Jag pratar lite med kråkan när jag går förbi, det är jag som pratar, den svarar inte. Jag pratar med den som om den vore en katt. Snart ska jag skaffa en katt, och en gräsklippare och en hammock. Och körkort och bil. Jag börjar bli lite lite mera van…
Kategori: 365 dagar av skrivande
![](https://usercontent.one/wp/subjektivpoetik.minawidding.com/wp-content/uploads/2022/03/IMG_20220330_222302_659-scaled.jpg?media=1639989512)
Det här är inte en ekorre
Att promenera hem med stängda ögon. Att vara så trött. Våren står på vänt, och jag med tror jag. Jag såg en ekorre idag. Kanske samlar jag på djur. Jag väntar på att gnistan ska komma tillbaka. Jag är sur ved, som inte kan brinna. Men jag lyckades tvätta en…
![](https://usercontent.one/wp/subjektivpoetik.minawidding.com/wp-content/uploads/2022/03/IMG_20220329_214403-scaled.jpg?media=1639989512)
Inuti färgen på Simones väggar
Jag smälter in i mörkret, in i väggen. Smälter in i tapetens mönster. Jag ser först nu att de gröna väggarna är medaljongmönstrad sammetstapet i mörkgrön, skogsgrön, tallbarsgrön. Jag vill smyga ut i skogarna, leva i den gröna färgen. Kroppen löses upp, som terpentin, tillför färgen en aning mättnad, en…
![](https://usercontent.one/wp/subjektivpoetik.minawidding.com/wp-content/uploads/2022/03/IMG_20220328_211822-scaled.jpg?media=1639989512)
Simone sminkar sig och jag försvinner
Simone tittar avmätt på mig. Vad är det jag vill? Hon ser mig över sin egen axel i spelgeln, hon är en kvinna avmålad i spegeln, det är jag med. Hon rycker på axlarna, som för att skaka mig av sig, ignorerar mig, stirrar in i sin egen blick. Böjer…
![](https://usercontent.one/wp/subjektivpoetik.minawidding.com/wp-content/uploads/2022/03/IMG_20220327_183940-scaled.jpg?media=1639989512)
Svanens etymologi
Det växer svanar på åkernöver natten har deträngt upp ur jordenfullvuxna blommor på vissenåkeräng i trädaDe lyfter sina vingarnär tiden är mogenmed magar fyllda avsollängtan och vetelämnar de markenoch flygersvish svoshöver de förvånaderådjurens ryggar
![](https://usercontent.one/wp/subjektivpoetik.minawidding.com/wp-content/uploads/2022/03/IMG_20220326_173409_367.jpg?media=1639989512)
Licorice pizza
Jag vet inte. Måste man alltid veta? Just nu känns det bra att minnas din hud och dina armar, att det finns ett samtal som fortfarande pågår. Jag kan nöja mig med det. Inte reda ut eller planera, bara låta pågå. Ett mellanrum som inte kräver, kväver.
![](https://usercontent.one/wp/subjektivpoetik.minawidding.com/wp-content/uploads/2022/03/IMG_20220324_195434-scaled.jpg?media=1639989512)
Fåglarna
Fåglarna är tillbaka, svanar och kanadagäss och tranor. I morse såg jag både gäss och rådjur, jag lessnar inte. Grusvägen är lurig. Blankis, sankis, lera och små bäckar som bildar egna fåror. Det är tungt och går långsamt men jag tar mig åtminstone ut. Hostar fortfarande, så jag storknar, gråter…
![](https://usercontent.one/wp/subjektivpoetik.minawidding.com/wp-content/uploads/2022/03/IMG_20220321_220159.jpg?media=1639989512)
Anteckningar om mannen
Och vem är han då, om jag behöver uppfinna honom? Vem behöver han vara? Vad kan jag behålla av hans kostym, vilken ande ska jag låta honom förkroppsliga? Jag klarar inte att göra honom för enkel. Jag klarar inte svart och vitt. Men jag vet att jag behöver skissa honom…